Tänk att de grävde ut så mycket.
- Kom igen, byt av mig. - Vi har hittat nåt!
Var försiktiga.
Hanako. Vi gräver.
Dag ut och dag in gräver vi.
Här ska vi strida, här ska vi dö.
Hanako...
Är det min egen grav jag gräver?
Idag beger jag mig till min nya post där mina män väntar på mig.
Jag är fast besluten att offra livet för att visa min lojalitet för riket.
Jag tror det mesta är ordnat där hemma-
- men tyvärr hann jag inte ta itu med draget vid köksgolvet.
Jag kallades till fronten innan jag hann åtgärda det-
- vilket gör mig lite orolig. Se till att Taro ordnar det.
Förbannade ö! Amerikanerna kan lika gärna få den.
Inget växer här.
Stank, hetta och fullt av insekter. Inget vatten finns det heller.
- Ön är en del av det heliga Japan. - Inget är heligt med den här ön.
- Saigo. - Vi borde ge ön till amerikanerna.
Då kunde vi fara hem igen.
Du där!
Vad sa du?
Jag sa: "Om vi besegrar amerikanerna, kan vi fara hem igen."
Sa han verkligen så?
Det stämmer!
- Jag är Kuribayashi. - Välkommen. Konteramiral Osugi.
Har ni fått vänta länge?
- Cirka tre timmar. - Jag är ledsen.
Efter vad som hände amiral Yamamoto lät de mig inte telegrafera i förväg.
Det här är Fujita, min adjutant.
- Hur är det fatt? Ni ser blek ut. - Det är inget särskilt.
- Jag har bara svårt för vattnet här. - Tråkigt att höra.
- Jag följer er till ert kvarter. - Först vill jag ta en titt på ön.
- Ska jag ordna en jeep? - Vi promenerar, det är hälsosammare.
Det är kanske precis vad ni behöver, Osugi.
Så det här är berget Suribachiyama.
Era opatriotiska kräk!
Sluta!
Res på er!
Vad håller du på med?
De här soldaterna...
...samtalade i en opatriotisk jargong.
På så vis. Har du så gott om soldater att du kan avvara dem?
Nej, inte alls.
Då kan du låta dem gå utan lunch istället för att slå dem.
En god överordnad använder huvudet, inte bara piskan.
Jag förstår.
- Vad är det ni gör här? - Vi gräver skyttegravar.
Varför just här?
Amerikanerna förväntas landstiga här.
- Upphör genast med grävandet. - Men, generallöjtnant...
Och se till att soldaterna får ordentliga raster.
De ser ju utomjordiska ut.
Sluta gräva!
Lika gott det.
Min mage har betett sig underligt.
Skål för generallöjtnant Kuribayashi.
En utmärkt befälhavare.
Det här är godare än sake.
Han har tydligen bott i Amerika.
Kanske vill han inte ha skyttegravar för att han gillar amerikaner.
Äsch, han var säkert i Amerika för att spionera på dem.
Han vet nog hur de ska besegras.
Nån i 204:e sa att en annan befälhavare var tänkt för ögruppen.
Men den andre vägrade.
Så premiärminister Tojo beordrade generallöjtnant Kuribayashi istället.
Nozaki, tänk att du hör så mycket.
Du som har öronen fulla av vax.
Man kan inte lita på nån från 204:e. De tillhör ju flottan.
Jag tror Kuribayashi är en stor befälhavare. Se bara.
Vi gräver ju inte skyttegravar längre, inte sant?
Det blir sannerligen inte svalt här ens efter solnedgången.
Då fortsätter vi.
Ön är större än jag trodde. Jag är helt utmattad.
- Ito inställer sig. - Tack för din raskhet.
Hur mycket tillgängligt flyg har vi?
- 41 jaktplan och 13 bombplan. - Inte fler?
Vi miste nyligen 66 plan vid försvaret av Saipan.
Då får vi lita till flottans understöd.
Är det här...?
Ja.
Det är ju bara flottans förband. Hur ska armén formeras?
Det vet jag inte. Överste Adachi för separat befäl över armén.
- Planerar ni inte taktiken med armén? - Flottans order är att...
Det här kriget är på riktigt. Det begriper ni väl?
Det här går inte. Ni ödslar all kraft på stränderna.
Flytta artilleriet till en högre punkt.
- Vi flyttade nyss ned artilleriet. - Flytta tillbaka det, då.
Samordna genast taktiken med armén. Börja med försvaret av Suribachiyama.
- Jag tar en runda till. - Det är ju kolsvart ute!
Jag vet.
Det där kommer att innebära problem.
Armébefäl brukar göra det.
Nu igen? Du vet att posten bara går ut om det finns skepp tillgängliga.
Jag har stor familj.
Hur kommer det sig då att alla brev är till din fru?
- Tyst med dig. - Jag ska göra dig en tjänst.
Annars kommer det aldrig förbi censuren.
Vad gör du?
Jag jobbade på censuren i Tokyo innan jag förflyttades hit.
Degraderades, menar du.
"Hanako. Vi soldater gräver och gräver."
Det här slinker aldrig igenom.
Vänta! Vad gör du?
Det blir bättre så här. Du kommer att tacka mig efteråt.
Nästa!
Skjut!
Nästa!
Saigo!
Är du blind?
Ser du inte måltavlan?!
Min sexåring skjuter bättre än du.
En gång till!
Din odugling! Och du ska vara kejserlig soldat?!
Ikväll putsar du hela kompaniets kängor!
Kliv bakåt!
De borde lära sig sköta om vapen snarare än stövlar.
Fujita. Vad gör de där pansarvagnarna här?
De är obrukbara för tillfället. Man väntar på reservdelar.
- Hur länge har de stått? - Ungefär en månad.
Taro, Amerika är fullt av bilar.
Man måste se sig för många gånger innan man går över gatan.
Så många bilar åker förbi.
Taro, uppför du dig ordentligt och lyssnar på mamma?
Pappa saknar dig.
Fujita, evakuera civilisterna till fastlandet så snart det är möjligt.
Ja, generallöjtnant.
Hanako. Vi har en berömdhet på ön.
Överstelöjtnant baron Nishi, olympisk guldmedaljör i hästhoppning.
Han anlände precis från Tokyo för att leda 26:e stridsvagnsregementet.
Överstelöjtnant Nishi är stilig och påstås vara en riktig kvinnokarl.
Men på ön finns inga kvinnor kvar att uppvakta.
Överstelöjtnant Nishi! Ni tog med er hästen.
Ja, från Chichijima.
- Jag var också kavallerist en gång. - Det visste jag.
Jag har sett fram emot ert befäl. Ni älskar hästar lika mycket som jag.
På den gamla goda tiden satt vi till häst på slagfältet.
Inte på dagens plåtåbäken.
Jag kan skicka efter en häst till, så vi kan rida ihop.
Nej, mina dagar till häst är förbi.
Berätta om hästen ni red när ni tog guld i OS.
Ni syftar på Uranus.
Så vacker rygg den har.
Jag köpte Uranus i Italien.
De tyckte att han mest var besvärlig.
Han var en ostyrig häst som ingen lyckats tämja.
Så här sa jag till dem:
"En så envis häst passar mig perfekt."
Supera med mig ikväll. Jag känner för en drink.
Låt mig ordna den detaljen.
Då går vi.
- Inte illa. En Johnnie Walker. - Jag har redan druckit lite.
- Tyvärr är det allt vi kan erbjuda. - Ingen fara. Vi har ju flaskan.
Varsågod.
Varför är några av skålarna tomma?
Jag har befallt att officerarna ska ha samma mat som manskapet.
Jag är ledsen, men enligt reglementet ska officerare få minst två skålar.
Ja, vi officerare ska ju få minst två rätter.
Ni har så rätt.
Det var sannerligen beklagligt att lejonparten av flottan förstördes.
Vi har några slagskepp kvar-
- men vare sig till sjöss eller i luften har vi nån styrka att tala om.
Vad menar ni, Nishi?
Hörde ni inte om slaget i Filippinska sjön?
Viceamiral Ozawas hangarfartyg och stridsflyg gick förlorade.
Den kejserliga generalstaben vilse- leder oss också, inte bara folket.
Tillåter ni att jag talar ur hjärtat?
Den bästa lösningen vore att sänka ön till havets botten.
Och trots det kom ni hit?
Jag tänkte att ni nog lär behöva mina stridsvagnar.
Varsågod.
Fienden kommer garanterat att landstiga här.
Fujita, spring!
Spring som om du vore en amerikan!
Vilket håll springer du åt?
Andra hållet!
Generallöjtnanten verkar ha mist förståndet.
Titta på hans pistol.
Han måste ha tagit den från en död amerikansk soldat.
Kanske det.
Rasten är slut. Tillbaka till arbetet!
Mår du bra, Kashiwara? Du ser blek ut.
Det är vattnets fel.
Ni får ursäkta mig...
Vi ska genomföra övergripande strategiska förändringar.
Vi gräver ut grottor under Motoyama, Higashiyama och Suribachiyama.
Sen befäster vi grottorna och strider till slutet.
- Försvaret på stränderna, då? - Det behövs inte.
Men skyttegravarna är vår första försvarslinje.
Utan skyttegravar på stränderna kan vi inte segra.
Hayashi, vet ni hur många bilar som byggs varje år i USA?
Fem miljoner. Underskatta inte USA: S stridsförmåga.
Förr eller senare tar de sig förbi stränderna.
- Soldaterna får inte dö i onödan. - Att soldater dör är ofrånkomligt.
Men en ö kan inte försvaras utan skyttegravar.
Att gräva grottor nu är slöseri med tid.
Vi bör angripa fienden från två håll istället.
Även jag är av den åsikten.
Osugi, har flottan inget fått veta?
Den kejserliga flottan i Filippinska sjön. Ön är isolerad.
Dessutom erhöll jag nya order från den kejserliga generalstaben imorse.
Det kvarvarande flyget ska återvända till Tokyo och försvara fastlandet.
Ofattbart! Hur är det tänkt att vi ska slåss?
Vi har inte tid att diskutera. Vi måste återvända.
Kära mamma.
Jag har förflyttats till ett nytt förband.
Just nu kan jag inte berätta mer ingående.
Sköt om dig.
Titta här.
Vilket rejält slott.
Vet du vem det byggdes för?
För en död person.
Byggde de slottet för en död persons skull?
De måste ha haft gott om pengar.
Varför läser du sånt där, egentligen? Vi kommer aldrig att strida där.
Vi får vara glada om nån begraver våra lik.
Sluta prata så där. Det för otur med sig.
Titta, en nykomling.
Ursäkta, är det här 312:e?
Det stämmer.
Jag heter Nozaki och det här är Saigo.
- Jag heter Yoichi Shimizu. - Shimizu, du kan sova här.
Det finns plats längre in.
Ta inte illa upp.
Hans kamrat Kashiwara dog nyligen.
Han brukade ligga här. Sov längre in.
Vi är alla dödens ändå. Det är så det är tänkt, inte sant?
Det är en ära att dö för sitt land.
Kashiwara dog ärofullt av dysenteri.
Shimizu, var är du ifrån?
- Kanagawa-prefekturen. - Kanagawa?
- Ozawa, du är väl från Kanagawa? - Det stämmer.
Var utbildades du?
Kanske låg vi vid samma krigsskola?
Nej, jag utbildades i Tokyo.
Jag också. Vilken skola?
Koho Kinmu Yoin Yoseijo.
- Vad gör en militärpolis i vår enet? - Vet inte.
Han har ingen vit armbindel, så han kan inte vara militärpolis.
Han låg ju vid en av militärpolisens krigsskolor.
De kanske kastade ut honom.
Han beter sig som en militärpolis.
Han bär pistol, trots att vi är skyttar.
Han är här för att spionera på oss.
Varför skulle han göra det?
Kanske på grund av de där breven du skriver.
Du får vara försiktig.
Soppa på ogräs nu igen?
Kuribayashi sparar vår proviant till striden.
Vi kanske är döda redan innan fienden landstiger.
Med tanke på vår insats för krigsmakten-
- borde vi få sockerkaka och vetebröd.
- Du pratar. - Jag drev ett bageri hemma i Omiya.
Inget stort bageri, bara jag och min fru.
När socker fortfarande fanns att köpa sålde vi anpan- bullar och sockerkaka.
Men militärpolisen brukade komma förbi-
- och roffa åt sig allt de ville ha.
För krigets skull...
För rikets skull...
Varför bröd?
De där typerna brukade komma till vår klädaffär också.
Vi började sälja skinksmörgåsar, men de tog dem.
När köttet tog slut och vi bara hade bröden kvar, tog de dem också.
Sen samlade de in järn.
De tog våra bakredskap, så vi fick stänga.
Jag borde ha blivit fiskare.
Det måste ha varit jobbigt för din fru.
Både arbete och make har tagits ifrån henne.
Jag hämtar mer.
Be dem ge sig av. Det finns inget kvar.
Gratulerar. Er inkallelseorder.
Tack så mycket.
Jag ska offra allt för riket.
Vi ber för er eviga stridslycka.
- Jag ber er! Vi har bara varandra. - Det räcker, Hanako.
Fru Saigo! Det här är en svår tid.
Alla har vi skickat ut våra män och söner i kriget.
Alla måste dra sitt strå till stacken.
Ni har ju åtminstone snart ett barn.
Hanako. Jag tappar aptiten om du ser så nedstämd ut.
Om du dör, vad ska jag då ta mig till?
Jag ligger inte i kistan än.
Men ingen kommer hem levande. Inte en enda.
De låter dig aldrig återvända.
Ingen fara.
Och vi som ska ha barn...
Hör du mig?
Det är pappa.
Hör på nu.
Det jag ska säga nu får du inte berätta för nån.
Okej?
Din pappa...
...tänker komma hem levande.
Skynda på!
Fienden är på väg!
Bär hit dem.
Idiotiskt. Varför ödslar vi tid med att gräva grottor?
De kommer alla att dö oavsett.
Han gick åtminstone med på att behålla kulsprutevärnen på stranden.
Kallade ni på mig?
- Vill ni ha nåt att dricka? - Nej tack.
Ni ser fortfarande blek ut.
Jag har aldrig riktigt lärt mig klara av vattnet här.
Så kan vi inte ha det.
Lika bra att ni återvänder till fastlandet för att hämta krafter.
Konteramiral Ichimaru får överta befälet över flottans förband.
Att gräva grottor är meningslöst.
Utan understöd från krigsfartyg kan vi inte hålla ön ens i fem dagar!
Vi bör strida och dö ärofullt!
Kanske kommer grottorna inte att hjälpa.
Kanske är försvaret av ön en hopplös uppgift.
Kanske är hela kriget hopplöst. Men tänker ni ge upp för det?
Vi ska försvara ön med våra liv! Till siste man!
Att ge våra barn en dag till i ett fritt Japan-
- är skäl nog att hålla ön i ytterligare en dag!
Osugi, om ni har nån stolthet som soldat kvar i er kropp-
- återvänd till generalstaben och begär understöd. Jag ber er!
Så ryktet stämmer. Jag trodde knappt mina öron.
Jag är tacksam över att kunna lämna den här ön.
Vi må ha haft meningsskiljaktigheter, men jag beklagar att ni ska fara.
Hayashi, allt hänger på er nu.
Kuribayashi hör hemma på generalstaben bakom ett skrivbord.
Jag förstår er. Vi är många som delar er åsikt.
Fienden lär landstiga här.
Korseld ges här-
- här och här.
De amerikanska styrkorna, med understöd till sjöss och i luften-
- är fullständigt överlägsna oss numerärt.
Men vi har en viktig fördel. Är det nån som vet vad jag syftar på?
En japansk soldat besitter större viljestyrka än en amerikansk.
Det stämmer, Shimizu. Och varför är det så?
Amerikanerna saknar disciplin och påverkas av sina känslor.
Det här är fiendens sjukvårdares uniform.
Sikta på dem. Amerikanerna offrar många soldater för att skydda dem.
Uppfattat?
- Generallöjtnant, kan vi talas vid? - Visst.
Ni bör hålla ett öga på generalmajor Hayashi.
Jag är tacksam för er oro, Nishi, men vi har ingen tid att förlora.
Vi gör det vi måste göra, inget annat.
Ichimaru.
Ichimaru inställer sig.
Ursäkta mig.
- Tack för att ni kom så skyndsamt. - Ingen orsak.
Jupiter!
Jupiter...
Lugn.
Hörru.
Hörru, Yamazaki.
Varför sitter du bara där? Hjälp till.
Han skriver säkert rapporter om oss.
Det är bara ett brev. Han har varit här i två månader.
- Rapporter hade han redan skrivit. - Hur vet du det?
Hur länge ska det här pågå?
Dag som natt, dag efter dag.
Det gör mig tokig.
Sluta bombardera och kom hit på direkten!
Varför kommer de inte?
Takako. Kycklingarna som kläcktes för två månader sen har vuxit rejält.
Varje dag följer de efter sin mor i jakten på mat-
- men de river upp den lilla trädgård som jag har kämpat med att sätta.
Generallöjtnant.
Den amerikanska flottan har lämnat Saipan.
Då är de på väg.
Meddela soldaterna.
Soldater.
Tiden är inne att visa vad ni är kapabla till.
Strid med den stolthet som det anstår soldater i Japans kejserliga armé.
Iwo Jima är av största vikt för Japan.
Om ön faller i fiendens händer...
...kommer de utnyttja den för att angripa fastlandet.
För fastlandets skull...
För fosterlandets skull måste vi strida till siste man-
- och hindra fiendens framryckning här på denna ö.
Var och en av er...
...ska ha dödat tio fiendesoldater innan ni har tillåtelse att stupa.
Förbered er på att aldrig återse fosterlandet.
Förlita er på att jag leder er igenom era prövningar.
- För kejsaren! - Banzai!
Sköt om er och ha det så bra.
Jag tänker kämpa till slutet i Yamatos rikes anda.
Mitt hjärta är för alltid med er. Din Takeichi.
"Varje hem måste tillverka ett visst antal krutsäckar. "
"Tanken på att de ska brukas i strid gör mig nervös och försvårar jobbet. "
"Det får Taro och Yoko att skratta åt mig. "
"Takako är evakuerad till Nagano, där hon har det bra. "
"Jag ber för att du ska vara oskadd. Din Yoshi. "
Nu är jag skyddad från kulor.
Ett fint band. Min fru skickade också ett.
Det verkar som om herr militärpolis inte har något tusenstygnsband.
Det kanske skär sig mot uniformen. Eller så är han inte skrockfull.
Hans mamma skickade visst ett i alla fall.
- Försöker de sänka ön, eller? - Mitt huvud värker.
Hur många skepp tror du de har, egentligen?
- Minst 30, antagligen 50. - De måste vara nära.
- Jag går till dasset. - Gör inte det. Du får dysenteri.
- Vad ska jag då göra? - Det finns en hink längre in.
Skithinken är full. Nån måste tömma den.
Saigo.
Om nåt händer den där hinken...
...får du bära bort allas skit i nävarna från och med imorgon.
Lägg av nu. Varför ger du dig jämt på mig?
Då har du inte övergivit mig ändå. Du är rätt okej, trots allt.
- Ska vi ge eld? - Inte än.
Männen vill ge eld.
Avvakta.
Utan motstånd intar de stranden på nolltid.
Vänta tills fler soldater har landstigit.
Sätt igång. Ge eld.
Ge eld.
Ge eld!
Eld!
Kitakubos batteri är förstört. Alla kulsprutevärn på stranden likaså.
Men övriga förband är intakta. Fienden har mist över 1000 man.
Att vi miste värnen var oundvikligt. I övrigt är det goda nyheter.
- Hur går det vid Suribachiyama? - Styrkan är intakt.
Bra. Fienderapport?
Uppskattningsvis 20000 man och 80 stridsvagnar.
De har nog fler män än så i skeppen.
I nuläget går fiendefronten mellan Suribachiyamas fot, den södra kajen-
- och södra delen av Chidori -flygfältet.
Som väntat. De går mot Suribachiyama och Motoyama-flygfältet.
De attackerar på två flanker.
Jag behöver ammunition.
Ozawa!
Saigo! Ta över.
- Kulsprutan är förstörd. - Använd ditt gevär!
- Se upp, din idiot! - Förlåt.
Din odugling. Be överste Adachi om en ny kulspruta.
Skynda på!
Överste Adachi begär förstärkningar.
Vi kan inte bistå honom. Be honom härda ut.
Skjut!
- Vad är det? - Vi har slut på ammunition!
Skjut!
Vi håller på att förlora Suribachiyama.
Allt är förlorat. Anåller om tillåtelse att slåss till siste man.
Nej. Anållan avslås.
Håll er vid liv och anslut er till styrkorna i de norra grottorna.
Men... Vi klarade inte att hålla Suribachiyama.
- Jag ber er. - Nej.
Och det är en order.
Adachi.
Adachi!
Kapten Tanida begär kulsprutor.
Det är över.
Självmord. Det är allt som återstår.
- Men... - Ge det här till ditt befäl.
Generallöjtnant Kuribayashi beordrade överste Adachi att retirera.
Tyst!
Bara ynkryggar retirerar.
Sitt!
Hör på.
Vi är...
...kejsarens ärbara soldater.
Glöm inte det.
För oss återstår bara ett alternativ:
Att dö med hedern i behåll!
Våra själars öde är att färdas till Yasukuni -helgedomen.
Där ska vi åter mötas.
För kejsaren!
Banzai!
Farväl, soldater!
Stanna!
Vi måste dö som ärbara soldater.
Hör på, Shimizu.
Vi kan fortfarande ansluta oss till styrkan i de norra grottorna.
- Vi har order att kämpa till döds. - Kuribayashi sa det själv!
Jag hörde själv deras radiokommunikation.
Det är sant.
Vi kan dö här...
...eller leva vidare och slåss.
Vilket alternativ tjänar kejsaren bäst?
Nå?!
- Vart leder den här gången? - Närmare Motoyama.
Har ni beordrats att retirera?
- Var är resten av er grupp? - Alla har stupat.
Samma här.
- Det finns en utgång här nånstans. - Var tyst.
Hashimoto!
Vi flyr!
Jaså, du tänkte spränga oss i luften? Eller bränna oss levande?
Nej, snälla!
- Nåt från Suribachiyama? - Ingenting.
Skicka en budbärare!
Överstelöjtnant Oiso har beordrat oss att samlas i den östra grottan.
Vi får springa till Motoyama. Sträckan är oskyddad i två kilometer.
Var och en ansvarar för sig själv.
Vi ses på andra sidan.
Om ni inte tar er fram, ses vi i nästa värld.
Spring inte med klungan. Det är där fienden kommer att skjuta.
Din ynkrygg!
En död soldat tjänar inget syfte.
Framåt!
Vänta tills facklan har slocknat.
- Har budbäraren återvänt? - Inte än.
Då går jag själv.
Motoyamas sändare fungerar.
Ska ni inte försöka där?
De här soldaterna retirerade från Suribachiyama.
- Hur sa? - Saigo från 312:e.
Shimizu från 312:e.
Så ni flydde från Suribachiyama?
Idioter!
Era order var att försvara berget med era liv.
Ni borde ha dött ihop med era kamrater.
Maken till vanära.
Ned på knä.
- Men... - Ned på knä, sa jag!
Jag ser ogärna att du dödar mina soldater i onödan.
Sänk svärdet. Sänk det!
Vad har hänt?
De här soldaterna flydde från Suribachiyama.
Jag beordrade alla överlevande att retirera till de norra grottorna.
Förlåt mig.
Men...
Suribachiyama...
...har fallit.
Nu kommer fienden att förflytta sin styrka till Suribachiyamas sluttning.
Vi måste flytta befälsposten norrut.
Ito.
Kämpa till slutet för dina fallna kamraters skull.
Upp med er!
Generalmajor Hayashi ska leda en räd. Vi ska delta.
Men Kuribayashi beordrade oss att stanna i grottorna.
Enligt löjtnant Ito är Kuribayashi en vekling som sympatiserar med fienden.
Vi ska återta Suribachiyama.
Var är generalmajor Hayashi?
Vi vet inte.
- Vem för befäl här? - Vi vet inte säkert.
Alla gör halt här tills taktiken är fastslagen.
Banzai!
Nu är det klippt.
Tillbaka!
Vi hämtar förstärkningar.
Era hundar.
Varför deltog ni inte i anfallet?
Sitt inte bara här! Kom ut ur era hålor och slåss!
- Vem är ert befäl?! - Vi har inte order om att anfalla.
Va?
Fick ni inte ordern av generalmajor Hayashi?
Generallöjtnant Kuribayashi upphävde Hayashis order.
Anfallet är inställt.
Vi ska återta Suribachiyama, med eller utan Kuribayashi.
Anfallet har redan inletts. Förbered dina män.
Vem tror du att du är?!
Du gör myteri mot en överordnad.
Inser du inte att du utsätter soldaterna för vettlösa risker?
Antingen återgår du till din post, eller så övertar jag ditt befäl.
Det räcker. Vi klarar oss själva.
Följ mig!
Han bröt mot reglementet.
Han försökte ju döda oss. Han struntar i reglementet.
Jag vänder inte tillbaka.
Jag har fått nog av att slåss i grottor.
Hädanefter står ni under överstelöjtnant Nishis befäl.
Jag tänker kasta mig under en stridsvagn.
Jag ska spränga en av deras leksaker i luften.
Raska på.
Hur går striden?
Vi miste 1000 man i ett anfall vid Chidori -flygfältet.
Varför det? Jag beordrade dem att inte offra sina liv.
Ert upphävande av Hayashis order nådde inte alla sektorer.
Hayashi... Den idioten!
Och fiendens framåtskridande?
En bataljon är på väg norrut. Vi gör motstånd vid det västra krönet.
Bra. De blir omringade från tre håll när de kommer över krönet.
- Det här meddelandet kom precis. - Läs det.
Från den kejserliga generalstaben.
"I nuläget är det komplicerat att ordna förstärkningar till Iwo Jima."
"Må våra soldater på ön kämpa in i det sista för vår eviga sak."
Överstelöjtnant!
Bär in honom.
Ska jag ge honom nådastöten?
Nej, ge honom första hjälpen.
- Men, överstelöjtnant... - Hade inte du velat ha vård?
- Endo, ge honom första hjälpen. - Vi har nästan slut på morfin.
Amerikanerna skulle inte vårda en sårad japansk soldat.
Grabben, har du nånsin träffat en amerikan?
Ge honom första hjälpen.
Endo.
Var är stridsvagnarna, era djävlar?!
Kom då!
Endo, hur mår fången?
Han är vaken.
Jag ska fråga ut honom.
Var kommer du ifrån, soldat?
Marinkåren. A-kompaniet.
Okej, marinsoldat. Men jag undrade var du är född.
Jag bodde i Kalifornien ett tag.
Är du bekant med Mary Pickford och Douglas Fairbanks?
Visst. Alla känner till dem.
De är mina vänner.
De har varit mina gäster hemma i Tokyo.
Skämtar du? Är du berömd?
Jag deltog i olympiaden i Los Angeles 1932.
Menar du allvar?
Det här är en bild av när jag hoppar med min häst.
Där ser man.
Jag kommer från Oklahoma.
- Takeichi. - Sam.
Nu räcker det.
Jag har fått nog. Jag tänker desertera.
Arrestera mig, om du vill.
Det var väl därför du förflyttades hit?
För att rapportera förrädare.
Jag förflyttades hit för att jag avskedades från militärpolisen.
Avskedades?
Jag hade bara varit i tjänst i fem dagar.
Shimizu, vi militärpoliser måste alltid vara stränga.
Visa ingen medkänsla. Då blir du bara utnyttjad.
Opatriotiskt. Gå dit och prata med dem, Shimizu.
Varför har ni inte satt upp nationens fana?
Förlåt. Min make är ute i kriget och jag klarade det inte ensam.
Att inte sätta upp flaggan är opatriotiskt.
Om ni hjälper mig, sätter vi upp den genast.
Få tyst på hunden.
Hur sa?
Hunden stör armépersonal i utövandet av sin plikt.
Jag är hemskt ledsen.
Tyst, Goro.
Shimizu. Ta hunden av daga.
Vi får inte störas i utförandet av våra viktiga uppgifter.
Ta ut hunden på bakgården.
Det är ju bara en hund. Det ska inte hända igen.
Ta ut hunden på bakgården! Och ta in barnen i huset.
Skynda på.
Ta in hunden och håll tyst på den. Släpp aldrig ut den igen.
Tack så mycket.
Det är avklarat.
Försöker du göra mig till åtlöje?
Om du inte ens kan skjuta en hund, hur ska du då skjuta kommunister?!
Förrädare!
Res på dig!
Jag avskedades för insubordination och förflyttades hit.
På så vis.
Här är det åtminstone bara fienden som hatar dig.
Det var inte hundens fel.
Taro. Ikväll hölls en avskedsfest för mig.
Fruarna deltog också, så det var rörigt.
Så fort jag satt mig, fick jag resa mig åter för att hälsa.
Jag kunde inte äta i lugn och ro.
Mina damer och herrar, om jag får be om er uppmärksamhet...
Kvällens hedersgäst kommer från kejsardömet Japan.
Ryttmästare Kuribayashi, som ett bevis på vår vänskap-
- mottag denna Colt.45 från 1911, nåt var kavalleriofficer bör ha.
Tack för denna underbara gåva och för er vänskap. Jag kommer att sakna er.
Varsågoda och sitt ned och avnjut middagen.
Den är så vacker.
Vi frågar ryttmästare Kuri.
Ni har väl inget emot att jag kallar er Kuri?
Ryttmästare?
Vad skulle ni tycka om USA och Japan gick i krig?
De skulle utgöra en bra allians.
Hon menar om de gick i krig mot varandra.
USA är det sista landet i världen Japan bör gå i krig mot.
Men om det skulle ske, skulle jag tjäna mitt land.
Menar ni att om Bertie var er fiende, så skulle ni skjuta honom?
Jag måste följa mina övertygelser.
Syftar ni på era egna övertygelser eller ert rikes?
Är det inte en och samma sak?
Så talar en äkta soldat.
Så fruktansvärt. Det skulle innebära din död, Bertie.
Inte alls.
Sam?
- Är det information om deras planer? - Nej, det är bara ett brev.
Från hans mor.
"Sam. Jag skickar med några böcker åt dig."
"Jag hoppas du tycker om dem."
"Igår grävde hundarna ett hål under staketet."
"De sprang runt i hela kvarteret."
"När vi väl fick tag på dem"-
- "hade de hunnit skrämma livet ur Harrisons höns."
"Oroa dig inte för oss."
"Ta hand om dig och se till att komma hem."
"Kom ihåg vad jag alltid har sagt:"
"Om du gör det som du tror är rätt, så blir det rätt."
"Jag hoppas att kriget snart är över och att du återvänder oskadd."
"Mamma."
Fienden!
Endo!
Överstelöjtnant, medicinen är tyvärr slut.
Strunta i mig. Hjälp de andra.
Iväg med dig!
Okubo, kom hit.
Hur mycket ammunition har vi kvar?
Inte mycket.
Granatkastarna är förstörda och kulsprutorna saknar ammunition.
Vi har bara gevären kvar.
Okubo, hör på.
Du måste överta befälet över regementet.
Vi kan inte hålla stånd längre. Samla soldaterna och rör er norrut.
Ta all mat och ammunition som återstår.
Och ni, överstelöjtnant?
Jag är trött på att dela den här grottan med er.
Jag vill ha den för mig själv.
- Vad menar ni, överstelöjtnant? - Okubo...
Din första uppgift är att hitta vatten.
Soldater, gör ert bästa.
Gör det som ni anser är rätt.
Låt er egen rättvisa råda.
Förstått?
Jag ska se till att ni får medicin och mat.
Det har varit en ära att stå under ert befäl, regementschef Nishi.
Då går vi.
Okubo.
- Ja? - Ge mig ett gevär.
Förlåt mig, Okubo.
Har vi inga rapporter från Ichimaru?
- Inga alls. - Nishi, då? Eller Hayashi?
- Skicka budbärare! - Det har vi gjort otaliga gånger.
Men ingen har kommit tillbaka.
Hur ska jag kunna lägga upp taktiken?
Saigo.
Jag har funderat på vad överstelöjtnant Nishi sa.
Han har rätt.
Jag vet ingenting om fienden.
Jag trodde att amerikanerna var ynkryggar.
Men det var de inte.
Jag fick lära mig att amerikaner var brutala.
Men den där soldaten...
Raderna från hans mor...
...var likadana som de min mor skriver.
Jag vill fullgöra mina plikter mot befälhavaren och riket...
...men jag vill inte dö i onödan.
Saigo...
Vad tycker du själv?
Shimizu...
Jag tror du är för ung...
...för att inse vidden av vad det är du offrar.
Saigo...
Kan du inte desertera tillsammans med mig?
Var försiktig.
De märker direkt om vi går tillsammans. Du får gå först.
Jag hittar på en ursäkt att följa efter för att se vad du gör.
Vi är borta innan de vet ordet av.
Låtsas att du har dysenteri.
Se sjuk ut.
Det får väl duga. Gå nu.
- Vart är du på väg? - Jag har dysenteri.
Du tänker desertera, inte sant? Då följer jag med dig.
- Jag har fått nog av kriget. - Var tyst!
Vart är ni på väg?
- Han verkar ha dysenteri. - Stanna.
- Stanna! - Ni skrämmer bara upp dem.
Miura, du får ta vakten.
Se till att vi slipper fler desertörer.
Där uppe.
Markera honom.
Försiktigt nu.
Ned med honom på marken.
Inga andra vapen? Ge honom lite vatten.
Sätt honom där borta.
- Okej, vi utgår. - Vad gör vi med fångarna?
Ni två stannar här och håller vakt.
Utgå, marinsoldater.
Sätt fart.
Vilket förband tillhör du?
Higashiyamas 314:e.
Vilken osis.
Du tror väl inte att vi måste vakta dem hela natten?
Har du också hört...
...att krigsfångar brukar få mat?
Mat...
Det vore allt nåt.
- Vi kanske kan ta dem till stranden. - Skojar du?
Jag kommer också från Yokohama.
Kom och besök mig när kriget är över.
Vi är lätta byten med de där två på halsen.
Jag har en bättre idé.
Löjtnant.
Låt det bli en tankeställare för de som funderar på att desertera.
Om vi tar oss förbi korselden kan vi nå den norra delen-
- och förena oss med fronten.
Hör på.
Vi beger oss mot den där grottan och fortsätter därifrån.
Slösa inte på ammunition.
Skjut inte en kula i onödan.
Spring!
Nishis regemente och överlevande från Suribachiyama.
Inga officerare?
Bra gjort av er att ta er ända hit.
Fujita, ge dem vatten.
- Fujita? - Vattnet är tyvärr slut.
Jag är ledsen. Vila ut nu.
Dig känner jag igen.
Det var ju du som nästan miste huvudet.
Ja. Det var faktiskt andra gången ni räddade mig.
Första gången var samma dag som ni anlände.
Ja, nu minns jag.
Det som hänt två gånger händer kanske också en tredje gång.
Hanako. Det här brevet lär aldrig nå dig.
Men att skriva lugnar mitt sinne.
Vi har inte ätit eller druckit på fem dagar.
Vi får göra fruktansvärda saker bara för att överleva.
Nu finns ingen utväg.
Men allt jag tänker på är dig och babyn.
Gräv fram lite maskar.
Striden närmar sig sitt slut.
Vi har slut på ammunition och vatten.
De överlevande samlar sig för en sista anfallsräd.
Med en bön om seger och frid för vårt rike tar jag härmed avsked.
Det smärtar mig att jag måste dö utan att ha fullgjort mina plikter.
Kom du hela vägen från Suribachiyama?
Det måste ha varit svårt.
Nej då.
Du är en fin soldat.
Jag är bara en enkel bagare.
Jaså, du var bagare?
- Har du familj? - En fru hemma i Omiya.
Vi fick en flicka förra sommaren.
Jag har inte fått se henne än.
Det är märkligt.
Jag svor att strida här till slutet för min familjs skull.
Men just tanken på min familj är det enda som får mig att vackla.
Generallöjtnant. Ett radiomeddelande från fastlandet.
För generallöjtnant Kuribayashi och de män som strider för fosterlandet-
- ska nu barn från Nagano, Kuribayashis hemstad, sjunga en sång.
Bland Stilla havets mäktiga vågor
långt söderut från kejsarens stad
reser sig en ensam liten ö ur havets djup
Kejsardömets slutgiltiga öde skall
avgöras där och nu - Iwo Jima
Så länge denna ö finns i vår värld
skall vårt heliga rike för evigt bestå
Japans söners ära står på spel
Kämpa för segern och vår säkerhet
på denna vår stolta ö - Iwo Jima
Gör mig en tjänst.
Stanna kvar här och bränn pappren och mina pinaler.
Det som hänt två gånger händer en tredje gång.
Vi ska nu utföra en sista anfallsräd. Japan må ha förlorat slaget-
- men en dag ska folket lovprisa ert offer.
Jag kan garantera att de en dag ska gråta för era själar.
Finn tröst i tanken på att dö för ert land.
Förlita er på att jag leder er igenom era prövningar.
Banzai!
Generallöjtnant!
Lugna.
Markera honom. Skjut inte.
Det räcker nu.
Det räcker.
Tack för allting.
Det är en order.
Generallöjtnant...
Du igen.
Jag måste be dig om en tjänst till.
Begrav mig där ingen kan hitta mig.
Taro. Snart är jag hemma.
Jag är glad över att få återvända till Japan-
- men är lite sorgsen över att behöva lämna mina vänner.
Jag körde hem-
- men det är ensamt att köra själv.
Är vi fortfarande på japansk mark?
Ja.
Vi är i Japan.
Försiktigt. Han kan vara försåtminerad.
Försiktig.
Ingen fara.
Titta vad jag hittade.
- Jag hittade en till. - För hit honom.
Lägg ned spaden.
Kan nån här tala japanska?
Lägg ned spaden. Lugn.
Ingen fara.
Låt mig skjuta honom.
- Ingen ska skada dig. - Ska jag skjuta honom?
Nej, skjut inte.
Passa dig.
Han är inte klok.
Ta det försiktigt.